YLPEYS JA ENNAKKOLUULO
Tiesin, että kaikki järjestyisi.
Rakas Lydiani! Hän pääsee naimisiin.
Ja hyvä veljeni. Tiesin, että hän hoitaisi kaiken.
Voi, mutta hääpuku! Ja pitäähän hänet naittaa täältä.
Hölynpölyä pitää häät Cheapsidessa.
Avioitukoon Longbournin kirkossa ystäviensä nähden.
Äiti, ei se käy. Kai sinä sen ymmärrät.
Enkä ymmärrä! Miksei muka käy?
Hän on asunut Wickhamin kanssa Lontoossa.
Jos hän tulisi kotiin naimattomana...
No jaa, jos kerran esität asian noin.
Mutta se harmittaa suuresti. Enonne on ollut omavaltainen.
- Miksi hän otti moiset valtuudet? - Olemme hänelle paljon velkaa.
Hän käytti varmaan suuresti rahaa maksaakseen Wickhamin velat.
- Emme voi korvata sitä. - Ja miksipä ei?
- Kai tytön enon kuuluukin maksaa. - Äiti!
Olen niin onnellinen! Tyttö astuu avioon vasta 16-vuotiaana.
"Rouva Wickham". Kuulostaapa oivalta!
Mutta ne hääpuvut! Mene kysymään isältäsi, paljonko rahaa hän antaa.
Jane, puen päälleni ja riennän Merytoniin kertomaan siskolleni.
Kutsu Hill kellolla.
Raitis ilma tekee minulle hyvää.
Käyn myös lady Lucasin ja rouva Longin luona...
- Isä... - Jane, niin ihania uutisia!
Missä Hill on?
Sulje ovi, Lizzy.
Joku sentään saa iloa tästä.
Ottaen huomioon, mitä pelkäsimme-
- vasta tunteja sitten, eihän tämä ole niin kamalaa.
- Pitikö enon maksaa paljon rahaa? - Kyllä.
Wickham on hölmö, jos huolii tytön alle 10000 punnasta.
10000 punnasta!
Taivas varjele! Kuinka voimme korvata puoliakaan?
Kunpa olisin säästänyt lahjoakseni kelvottomia miehiä naimaan tyttäreni-
-mutta niin en ole tehnyt.
Syy siihen oli tietenkin, että olin aikonut saada pojan.
Poika perisi tilan, eikä se joutuisi pois perheeltä-
- ja leskeni ja muiden lasten tulevaisuus olisi turvattu.
Kun äitisi ja minä hylkäsimme toivon perillisen saamisesta-
-tuntui olevan myöhäistä säästää.
Et olisi voinut ennustaa tätä.
Minun olisi pitänyt huolehtia teistä paremmin.
Sitten ilo maan kelvottomimman miehen tilille saattamisesta-
- olisi voinut langeta oikealle kontolle.
Nykyisellään sopimus aiheuttaa itselleni tavattoman vähän vaivaa.
Kun lasketaan, mitä säästän Lydian ylläpidossa ja taskurahassa-
- jään hädin tuskin 10 puntaa vuodessa tappiolle.
Olen sydämestäni häpeissäni.
Vaan älä sure, kyllä se menee ohi.
Epäilemättä nopeammin kuin pitäisi.
Missä kaikki ovat?
Rakkaat ystävät, olemme kokoontuneet Herran kasvojen eteen...
Herra Wickham eroaa rykmentistään ja siirtyy pohjoiseen.
Hänellä on vielä ystäviä, jotka auttavat häntä pestin hankkimisessa.
Pyysin eversti Forsteria maksamaan Wickhamin velkojille Brightonissa.
Menin rahoista itse takuuseen.
"Kenties voit tehdä samoin velkojille Merytonissa."
"Liitän mukaan listan heistä Wickhamin tietojen mukaan."
"Kunpa hän ei ole pettänyt meitä tässä." Toivokaamme niin.
"Vihkimisen jälkeen pari matkaa kohti uutta rykmenttiä Newcastlessa-
- paitsi jos heidät kutsutaan ensin Longbourniin."
Totta kai heidän täytyy tulla tänne!
Kaipaan rakasta Lydiaani.
Ja rakasta Wickhamiakin tietenkin.
Järkyttävää, että Lydia joutuu pois Brightonista.
Hän oli niin suosittu upseerien keskuudessa!
Hän piti monista nuorukaisista siellä kovasti.
He ikävöivät häntä varmasti yhtä paljon.
Pohjolan upseerit eivät ole yhtä miellyttäviä.
Rouva-hyvä, nuorin tyttäremme löytää varmasti vaivatta-
- kaltaistaan hupsua seuraa Newcastlesta.
Hän osaa tehdä suuren numeron itsestään kaikkialla.
Muuttakoot sitten Hertfordshireen asumaan näille seuduille.
Haye Park kelpaisi, jos Gouldingit lähtisivät sieltä.
Tai Stoken kartano, jos salongit olisivat isommat.
- Tai Purvis Lodge. - Ei suinkaan, kultaseni.
Sen ullakko on kamala.
Rouva Bennet, ennen kuin vuokraat jonkin tai kaikki noista taloista-
-tehdään eräs asia selväksi.
Erääseen seudun taloon heillä ei ole asiaa.
Herra ja rouva Wickham eivät tule olemaan tervetulleita Longbourniin.
Luoja, viime käynnistä tuntuu olevan iät ja ajat.
Ja siinä te olette, ihan kuin ennenkin.
Rakkahin Lydia! Viimeinkin!
Olet tainnut kasvaa! Sinua on ollut kova ikävä.
Meillä ei ilo suo sijaa ikävälle.
No, tässä sitä ollaan. Enkö napannutkin komean miehen?
Toden totta, rakkaani!
Herra on hyvin tervetullut.
Rouva on ylen ystävällinen, kuten aina.
Annahan minun suukottaa sinua.
Käymmekö sisään?
Ei, Jane. Minä otan nyt paikkasi.
Sinä kuljet jäljempänä, koska minä olen rouvasihminen!
"Rouva Wickham"!
Kuulostaapa se lystikkäältä!
Mitä pidät aviomiehestäni, Lizzy? Taidat kadehtia minua.
Eikö hän ollut sinunkin suosikkisi?
- Ei ollenkaan. - Sääli, ettette tulleet Brightoniin.
Olisin hankkinut kaikille siskoilleni miehet.
Kiitos, mutta en juuri pidä tavastasi hankkia aviomiehiä.
Eikö aviomieheni olekin taitava ratsumies?
Itse eversti Forster kehui häntä muiden upseerien veroisiksi.
Olisipa hän pukenut punatakin häihin, ja toivoin kunniakujaa sapeleineen-
- mutta upseerit eivät päässeet tulemaan.
Lopulta paikalla olivat vain täti, eno ja herra Darcy.
Herra Darcy?
- Oliko herra Darcy häissänne? - Pitihän jonkun tulla sulhon kanssa.
Olisin mieluimmin ottanut Dennyn tai jonkun ystävistämme...
Voi Luoja!
Unohdin vallan, ettei minun pitänyt puhua siitä!
Lupasin niin pyhästi. Mitä Wickham nyt sanoo?
Sen piti olla salaisuus!
Rakas täti, kerro minulle, miksi hän kaikista ihmisistä oli paikalla-
- jos sinuakin ei sido salaisuuden vala Lydian tavoin.
Rakas sisarentyttäreni. Myönnän, että yllätyin kirjeestäsi.
Jos et todellakaan tiedä, mitä herra Darcy teki avioliiton eteen-
-minäpä valistan sinua siitä heti.
Herra Darcy tuli odottamatta käymään...
Rakas Lizzyni, herra Darcy ei kuunnellut vastalauseita.
Hän vaati saada tehdä kaiken itse ja huolehtia kaikista kustannuksista.
Kaikki, mitä oli tehtävissä, hän hoiti itse.
Sen sijaan, että olisi voinut olla avuksi-
- enosi joutui ottamaan siitä kaiken kunnian.
Minun täytyy vaatia tätä.
Syy on minun, ja minun pitää korjata asia.
Väärän ylpeyteni vuoksi herra Wickhamin luonne ei paljastunut.
Jos en olisi pitänyt ala-arvoisena kertoa yksityisasioistani-
- hän olisi paljastunut, eikä tyttö olisi karannut.
Otatte liikaa omalle kontollenne.
Vaadin tätä ehdottomasti.
Vakuutan, että vastaväitteet eivät kanna hedelmää.
Vastuu on yksin minun. En taivu asiassa.
Rakas käly!
- Häiritsen haaveiluanne. - Niin teette.
Mutta häiriö ei välttämättä ole epämieluisa.
Olisi ikävää, jos se olisi. Olimme aina hyviä ystäviä.
Totta.
Kävelemmekö sitten yhdessä, käly?
Yllätyin nähdessäni Darcyn Lontoossa viime kuussa.
Tiemme kohtasivat monesti. Mitä hän mahtoi tehdä siellä?
Ehkä hän valmisteli häitä.
- Neiti de Bourghin kanssa. - Aivan, ehkäpä.
Vain tärkeä asia veisi sinne tähän vuodenaikaan.
Epäilemättä.
Näittekö häntä Lambtonissa? Ymmärsin niin Gardinerien puheista.
Näin. Hän esitteli meidät sisarelleen.
- Piditkö hänestä? - Kyllä, paljonkin.
Hän on kuulemma kaunistunut viime vuosina.
Viimeksi tavatessamme hän ei ollut kovin lupaava.
Hyvä, että piditte. Toivon, että hän kukoistaa.
Uskon niin. Pahin ikä on ohi.
- Kuljitteko Kymptonin kylän kautta? - En muista.
Sieltä minun piti saada papinvirka.
Olisitteko pitänyt saarnaamisesta?
Mitä suurimmassa määrin.
Kuulin, että aiemmin saarnaaminen ei houkuttanut teitä niin kuin nyt.
Ilmoititte, että ette aio papiksi, ja saitte viran sijaan korvauksen.
No jaa...
Älkäähän nyt, olemmehan nyt sukua.
Älkäämme kiistelkö menneistä.
Lydia, milloin tapaamme jälleen?
- Luoja, emme varmaan 2 - 3 vuoteen. - Vuosiin! Oi, mitä oikein teen?
Eikä julma herra Bennet suostu tuomaan meitä pohjoiseen.
- Minä en lähtisi muutenkaan. - Hys! Kuka sinulta kysyi?
Lydia, kirjoitathan usein?
Enpä tiedä. Rouvasihmisillä ei ole aikaa kirjoitella.
Siskoni saavat kirjoittaa minulle. Heillä ei ole parempaa puuhaa.
Herra Wickham, pidä huolta tytöstäni!
Pidän kyllä, parhaani mukaan.
Kiitos teille runsaskätisestä vieraanvaraisuudestanne.
Teille myös, rakkaat kälyni.
Olette minulle yhtä rakkaita kuin omat siskot konsanaan.
Vaan vaunut odottavat.
Velvollisuus ja kunnia vievät pohjoiseen. Tulehan, armaani!
Älkäämme sanoko hyvästi, vaan ranskalaiseen tapaan: Au revoir!
Siinäpä vasta hieno mies.
Maireilee, virnuilee ja mielistelee kaikkia.
Olen tavattoman ylpeä hänestä.
Tuskin edes sir William Lucasin vävy vetää vertoja hänelle.
Sisko, sisko! Kuulitko uutiset?
Herra Bingley palaa Netherfieldiin ja koko kylä kuhisee.
Vakuutan, ettei tieto vaikuta minuun.
Yhdestä asiasta olen iloinen.
Siitä, ettei mukana ole naisväkeä.
Jos se on vain metsästysseurue, tuskin näemme häntä usein.
En suinkaan pelkää omasta puolestani vaan muiden huomautuksia.
Sitten en esitä ainuttakaan, vaikka kuinka mieli tekisi.
Onhan kovaa, ettei miespolo voi käydä vuokraamassaan talossa...
- ...herättämättä arvailuja. - Olen samaa mieltä.
- Jätämme hänet sitten rauhaan. - Niin.
Lopeta, Lizzy.
Kolme päivää hän on jo ollut seudulla, ja karttaa meitä yhä!
Kaikki on isäsi syytä!
Hän ei vieraillut siellä, joten kuolette vanhoinapiikoina-
- ja Collinsit häätävät meidät pusikkoon!
Lupasit viime vuonna, että jos käyn siellä, hän nai tyttäreni-
- eikä siitä tullut mitään. Enää minua ei juoksuteta turhaan.
Äiti! Katso, hän taitaa olla tulossa!
Onko se oikeasti hän? Taitaa se olla.
Hän on tullut, Jane! Hän tuli viimeinkin.
Pue sininen puku päällesi. Ei, pysy siinä.
- Kuka hänen seurassaan on? - Tiedä häntä. Joku tuttava kai.
Se näyttää siltä aiemmalta toverilta.
Herra... kuka se nyt oli. Se pitkä ja ylpeä mies.
Herra Darcy! Niin taitaa olla.
No, herra Bingleyn ystävät ovat aina tervetulleita tänne-
- vaikka tuota en kyllä sietäisi silmissäni!
Olen päättänyt olla kohtelias-
- koska hän on Bingleyn ystävä, mutta en enempää.
Istu nyt suorassa, Jane. Olkapäät taakse.
Mies ei näe tuollaista vartaloa joka päivä, jos saisit siitä kaiken irti.
Herra Bingley ja herra Darcy, arvon rouva.
- Herra Bingley, tervetuloa. - Päivää, rouva Bennet. Minä...
Viime käynnistänne on liian kauan ja oli ystävällistä käydä nyt.
Herra Bennet olisi tullut vierailulle aiemmin, mikäli...
No, siinä te olette! Olen riemastunut.
Ja herra Darcy. Tekin olette tervetullut.
Aloimme jo pelätä, että ette palaisikaan.
Teidän puhuttiin luopuvan talosta ennen mikkelinpäivää-
- mutta toivon, ettei asia ole niin. Kilauta tee sisään, Kitty.
Täällä on tapahtunut paljon muutettuanne pois.
Neiti Lucas avioitui ja muutti pois, ja eräs omistakin tyttäristäni.
Kuulitte varmaan siitä, tai luitte ainakin lehdestä?
Ilmoitus ei ollut kunnollinen. Siinä luki vain:
"Vihitty: George Wickham ja Lydia Bennet."
Ei tavuakaan tytön isästä tai kotipaikasta.
Nyt he lähtivät Newcastleen ja jäävät sinne. En tiedä, kuinka kauaksi.
Kuulitte varmaan, että hän siirtyi vakiväkeen.
Taivaan kiitos hänellä on vielä ystäviä-
-vaikkei niin monta kuin ansaitsisi!
Aiotteko viipyä kauan seudulla?
Suunnitelmia ei ole vielä lyöty lukkoon-
- mutta toivon, että jäämme joiksikin viikoiksi.
Toivon kovasti, että viivymme pari viikkoa.
Vähintään.
Kun olette tappanut kaikki omat lintunne-
- tulkaa vapaasti ampumaan niitä herra Bennetin mailla.
Hän varmasti antaa luvan mielellään!
Saatte kai tuoda ystävännekin, jos niin haluatte.
Tämän ensitapaamisen jälkeen olen täysin rauhallinen.
- Hyvä! - Tunnen omat voimani...
...eikä hänen tulonsa enää häkellytä minua.
Nyt voimme tavata kuin... välinpitämättömät tuttavat ikään.
Välinpitämättömät tosiaan!
Jane, ole varuillasi.
En kai ole enää missään vaarassa.
Minusta olet suuressa vaarassa hullaannuttaa hänet itseesi.
Oliko hän Lontoossa kaikki nuo kuukaudet?
- Ja salasit sen minulta? - Niin tein.
En voi puolustella sitä. Toimin röyhkeästi-
- koska en tunnistanut sinun enkä neiti Bennetin tunteita.
En olisi saanut sekaantua. Se oli väärin, ja pyydän anteeksi.
- Myönnätkö, että olit väärässä? - Kertakaikkisesti.
Saanko siis siunauksesi?
Tarvitsetko sitä?
En, mutta olisi silti mukava saada se.
Käy siis toimeen.
Tuokaa heti ratsuni. Joutuin!
Jane! Jane! Rakkahin Jane!
- Äiti, mikä hätänä? - Hän saapui! Hän saapui!
- Kuka saapui? - Herra Bingley tietenkin!
Joudu nyt alakertaan! Taivas, et ole pukeissakaan.
Hill, Hill! Missä Hill on?
Anna olla, Sarah. Tulet heti neiti Bennetin luo.
Tule auttamaan häntä puvun kanssa!
Äiti, missä on uusi riipukseni, jonka Lydia toi Lontoosta?
- Mary, oletko nähnyt sitä? - En piittaa helyistäsi.
Vähät sinun riipuksestasi!
Jane, liikettä nyt. Hän on tullut!
Lizzy ja minä tulemme pian. Menköön Kitty, hän on pukeissa.
Viis Kittystä! Mitä tämä hänelle kuuluu?
Jane, pian nyt! Missä on musliinipukusi?
Hill, Hill! Missä Hill on?
- Herra Darcy siis lähti Lontooseen? - Kyllä, rouva. Varhain aamulla.
Mitä nyt, äiti? Miksi isket minulle silmää?
- Mitä minun pitäisi tehdä? - Isken silmää?
Miksi iskisin silmää? Mikä luulo! Miksi iskisin silmää tyttärelleni?
Vaan kun kerran kysyt, muistankin, että minulla olikin asiaa.
Tulepa mukaani.
Sinä myös, Mary. Tule!
Elizabeth-neiti...
Teitä kaivataan yläkerrassa.
Äiti, päästä minut Janen luo. Lupasin jäädä hänen luokseen.
Pysy siinä. Viisi minuuttia vielä, niin asia on hoidettu.
- Anteeksi kovasti. - Ei, älä mene.
No?
Voi, Lizzy!
Olen niin onnellinen, että pakahdun!
Miksei kaikille suoda tällaista onnea?
Hän rakastaa minua, Lizzy.
- Hän rakastaa minua! - Tietenkin rakastaa.
Hän kertoi rakastaneensa minua koko ajan. Hän ei uskonut...
Menen kertomaan äidille. Herra Bingley on isän puheilla.
Lizzy, saatoitko uskoa, että tämä päättyisi näin onnellisesti?
Saatoin ja uskonkin!
Menen äidin luo. Voi, Lizzy...
Kun tiedän, millaista iloa tuotan perheelleni...
Miten kestän moista onnea?
Tulkaa huomenna takaisin ampumaan kanssani, jos jaksatte.
Siedän vain harvan miehen seuraa mielentyyneydellä.
- Saatatte olla yksi heistä. - Kiitos, tulen mielelläni.
Hyvä on sitten. Hyvää matkaa.
Huomiseen!
Jane, onneksi olkoon.
Sinusta tulee hyvin onnellinen nainen.
Kiitos, isä.
- Uskon niin. - No no, olet hyvä tyttö.
Sovitte epäilemättä oivasti yhteen.
Molemmat niin myöntyväisiä, ettei mitään koskaan ratkaista...
Niin hyväuskoisia, että palvelijat petkuttavat-
- ja niin anteliaita, että elätte tulojenne yli.
Elävät tulojensa yli... Mitä oikein höpsit?
Etkö tiedä, että hänellä on 5000 punnan vuositulot?
Rakkahin Jane, olen niin onnellinen!
Tiesin, että näin kävisi. Et voinut olla noin kaunis turhan takia.
Hän on komein mies, mitä on kuunaan nähty!
Voi, Lizzy...
Kunpa näkisin sinutkin näin onnellisena.
Olisipa sinullekin samanlainen mies.
Vaikka saisin 40 samanlaista miestä-
- en voisi olla yhtä onnellinen kuin sinä.
Ilman hyvyyttäsi en voi saavuttaa onneasi.
Mutta ehkäpä, jos onni oikein suosii-
- saatan aikanaan kohdata toisen herra Collinsin.
Äiti ja Lizzy, tulkaa katsomaan! Valtavat vaunut ajoivat pihaan.
Onpa äärimmäisen pieni eteinen.
Jos teidän armonne odottaa tässä, ilmoitan tulostanne.
Enkä odota. Missä se nainen on?
Onko tämä salonki?
Lady Catherine de Bourgh.
Tuo nainen lienee äitinne.
Niin on. Äiti, tämä on lady Catherine de Bourgh.
- Ja tuo lienee yksi sisaristanne. - Niin on, arvon rouva.
Hän on toiseksi nuorimmainen tyttöni. Kuopus meni hiljattain naimisiin.
Teillä on kovin pieni puisto täällä.
Ja tämä on mitä epäsopivin salonki kesäiltaisin.
Ikkunathan avautuvat länteen!
Toden totta, teidän armonne-
- mutta emme istu täällä päivällisen jälkeen. Meillä on...
Neiti Bennet.
Nurmenne laidalla näyttää olevan sievähkö pikku metsikkö.
Haluaisin käyskennellä siellä-
-mikäli suvaitsette saattaa minua.
Ette voi olla epätietoinen matkani syystä, neiti Bennet.
Nyt rouva erehtyy. En osaa lainkaan selittää tätä kunniaa.
Neiti Bennet, kai tiedätte, ettei minun kanssani leikitellä.
Vaikka itse olisitte vilpillinen, minä en sitä ole.
Huolestuttava tieto kiiri korviini kaksi päivää sitten.
Minulle kerrottiin paitsi että sisarenne solmisi hyvät naimakaupat-
- myös että te, neiti Elizabeth Bennet-
- solmisitte pian liiton oman sisarenpoikani herra Darcyn kanssa!
Vaikka se lienee skandaalimainen vale-
- päätin heti lähteä tänne tekemään tunteeni tiettäviksi.
Jos uskoitte huhun mahdottomaksi, miksi vaivauduitte tänne asti?
Haluan, että kumoatte moisen huhun heti ja julkisesti!
Tulonne nähdään huhun vahvistuksena, mikäli niin huhutaan.
Kestämätöntä. Neiti Bennet, vaadin saada vastauksen!
Onko sisarenpoikani kosinut teitä?
- Julistitte sen mahdottomaksi. - Sitä sen pitäisikin olla.
Teidän sulonne ovat voineet saada hänet unohtamaan-
- mitä hän on velkaa suvulleen. Te saatoitte viekoitella hänet!
Sitten olisi viimeinen, joka moista myöntäisi.
Neiti Bennet, tiedättekö te kuka minä olen?
En ole tottunut tuollaiseen kielenkäyttöön.
Hänen melkein lähimpänä sukulaisenaan-
- olen oikeutettu tietämään hänen asioistaan.
Mutta ette minun, eikä tuo käytös houkuta minua niitä kertomaan.
Sallikaa minun tehdä asiani selväksi.
Tätä liittoa, jota julkeasti tavoittelette, ei voida solmia.
Herra Darcy on kihloissa tyttäreni kanssa.
- Mitä siihen sanotte? - Vain tämän:
Jos niin on, teillä ei ole syytä olettaa, että hän kosisi minua.
Sopimus heidän välillään on erityislaatuinen.
Heidät on tarkoitettu toisilleen jo sylilapsista lähtien.
Se oli hänen äitinsä hartain toive, kuten minunkin.
Jo kun tyttö oli kehdossa, suunnittelimme liittoa.
Nytkö sen estäisi pyrkyrimäinen nuori nainen-
- jolla ei ole sukutaulua, suhteita tai omaisuutta?
Moista en suostu kestämään!
Liittonne olisi häpeä!
Kukaan meistä ei edes mainitsisi nimeänne.
Sepä olisikin suuri epäonni.
Uppiniskainen, omapäinen tyttö! Oikein hävettää puolestanne.
Minulla ei ole tapana suvaita pettymystä.
Se on vahinko teidän kannaltanne, mutta ei vaikuta minuun.
Minua ei keskeytetä!
Järkevä neito ei pyrkisi sen säädyn yläpuolelle, missä on kasvatettu.
Naimalla sisarenpoikanne en nousisi säätyni yläpuolelle.
Hän on herrasmies, minä herrasmiehen tytär. Olemme vertaisia.
Vaan kuka on äitinne? Entä enonne ja tätinne?
Tiedän kyllä heidän asemastaan.
Jos sisarenpoikanne ei vastusta perhesiteitäni-
- ...ne eivät kuulu teillekään. - Kertokaa heti, oletteko kihloissa?
En ole.
Lupaatteko, että ette solmi kihlausta?
En lupaa mitään sellaista, ja pyydän, että ette enää vaivaa minua asialla.
Eipäs hätäillä! Minulla on toinenkin moite.
Nuorimman sisarenne häpeällinen karkaaminen. Tiedän kaiken!
Moisesta tytöstäkö tulisi sisarenpoikani käly?
Näinkö Pemberleyn siimekset häväistään?
Teillä ei voi olla enää mitään sanottavaa.
Olette loukannut minua kaikin mahdollisin tavoin.
Minun täytyy saada palata sisään.
Ettekö välitä lainkaan sisarenpoikani kunniasta ja maineesta?
Tunteeton, itsekäs tyttö!
Kieltäydyttekö tottelemasta minua?
Uhmaatteko velvollisuuden, kunnian ja kiitollisuuden vaatimuksia?
Ajaisitte hänet perikatoon ja koko maailman halveksumaksi.
Haluan vain toimia tavalla, joka tuo minulle onnen-
- piittaamatta teistä tai kenestäkään, jolla ei ole tekoa kanssani.
Sekö on lopullinen päätöksenne?
Hyvä on, nyt tiedän kuinka toimia.
En hyvästele teitä, neiti Bennet.
En lähetä terveisiä äidillenne. Ette ansaitse moista huomiota.
Olen mitä ankarimmin harmistunut.
Matkaan!
Lizzy, etsinkin sinua. Tule huoneeseeni.
Sain aamulla perin hämmästyttävän kirjeen.
- Herra Collinsilta. - Mitä sanottavaa hänellä on?
Hän aloittaa onnittelemalla esikoiseni tulevista häistä-
- mutta en leiki kärsivällisyydelläsi lukemalla sitä. Aivan, tässä...
"Oletettavasti tyttärenne Elizabeth luopuu hänkin Bennet-nimestä-
-vanhemman sisarensa jälkeen."
"Hänen valitsemaansa kumppania voidaan pitää-
- eräänä maan mahtavimmista henkilöistä."
Arvaatko, ketä hän tarkoittaa?
Nyt se selviää. "Varoitan teitä seuraavasta syystä:"
"Sulhon täti lady Catherine de Bourgh ei suhtaudu liittoon hyvällä."
Mies on herra Darcy.
Herra Darcy, kaikista mahdollisista miehistä!
Joka näkee naisissa pelkkiä vikoja.
- Etkö olekin huvittunut? - Olen toki.
Herra Darcy, joka ei liene katsahtanutkaan sinuun!
Onpa ihailtavaa. Lizzy, etkö nauti tästä?
Et kai loukkaannu joutavista huhuista?
Ei, olen kovin huvittunut, mutta se on niin omituista.
Mitä lady Catherine de Bourgh sanoi? Tuliko hän eväämään siunauksensa?
Mitä varten eläisimme-
- ellemme nauraaksemme vuorollamme lähimmäisille?
Totta, totta.
Herrat Bingley ja Darcy, rouva.
- Hyvää päivää teille. - Herra Bingley!
Onpa kaunis päivä. Kävelisimmekö joukolla Merytoniin?
Lizzy?
Haittaako, jos käyn tervehtimässä Maria Lucasia?
Ei, ei lainkaan.
Herra Darcy...
En voi enää kauemmin olla kiittämättä suopeudestanne siskoani kohtaan.
Kuultuani siitä olen hartaasti halunnut esittää kiitokseni-
- niin perheeni kuin omasta puolestani.
Älkää moittiko tätiäni. Lydia paljasti asian ensin-
- enkä voinut levätä, ennen kuin tiesin kaiken.
Tiedän, mitä vaivaa ja nöyryytystä se teille tuotti.
Sallikaa minun kiittää teitä koko perheeni puolesta-
- koska he eivät tiedä, kenelle olemme kiitollisuudenvelassa.
Jos haluatte kiittää, tehkää se vain omasta puolestanne.
Perheenne ei ole minulle mitään velkaa.
Vaikka heitä kunnioitankin, ajattelin yksinomaan teitä.
Leikittely sikseen.
Jos tunteenne ovat samat kuin huhtikuussa, kertokaa se.
Minun tunteeni ja toiveeni ovat muuttumattomat-
- mutta sanakin teiltä, niin vaikenen niistä iäksi.
Tunteeni ovat...
Hävettää muistella, mitä sanoin silloin.
Tunteeni ovat aivan toiset.
Itse asiassa... Ne ovat aivan päinvastaiset.
Lady Catherine kertoi tapaamisestanne.
Hänen kertomuksensa vaikutti minuun päinvastoin kuin hän toivoi.
Se antoi toivoa, jota en ollut aiemmin suonut itselleni.
Jos olisitte päättänyt torjua minut, olisit sanonut sen suoraan.
Aivan. Tunnette suoruuteni kyllin hyvin tietääkseenne sen!
Soimattuani teitä päin naamaa-
- en epäröisi tehdä samoin sukulaisillenne.
Ansaitsin sananne täysin.
Käytökseni oli anteeksiantamatonta. Kavahdan muistellessani sitä.
En koskaan unohda moitettanne.
"Jos olisitte käyttäytynyt herrasmiehen tavoin."
Kuinka ne sanat ovatkaan kiduttaneet minua!
En aavistanut, että ne vaikuttaisivat niin.
Voin uskoa. Uskoitte, että olen tunteeton.
En koskaan unohda ilmettänne kun sanoitte-
- etten voisi esittää asiaani niin, mikä saisi teidät suostumaan.
Älkää toistako, mitä silloin sanoin!
Olen ollut itsekäs olento koko elämäni.
Sain lapsena hyvät opit-
- mutta noudatin niitä ylpeänä ja itserakkaana.
Sellainen voisin yhä olla ilman sinua.
Rakkahin, ihanaisin Elizabeth!
Kihloissa herra Darcyn kanssa!
Lasket leikkiä. Se on mahdotonta!
Onpa kurja alku. Jos sinä et usko, kukaan muukaan tuskin uskoo.
Olen vakavissani. Hän rakastaa minua yhä, ja olemme kihloissa.
Ei voi olla totta.
- Sinähän inhoat häntä! - Ei, se on kaikki unohdettu.
Ehkä en aina rakastanut häntä kuten nyt-
- mutta tällaisissa tapauksissa hyvä muisti on pahasta.
Rakas Lizzy, ole nyt vakavissasi.
Kauanko olet rakastanut häntä?
Se syttyi niin vähitellen, etten kunnolla tiedä.
Se varmaan alkoi, kun näin hänen Pemberleynsä kauniit tilukset!
Lizzy!
Oletko järjiltäsi, kun suostut sen miehen kosintaan?
Etkö ole aina vihannut häntä?
- Isä... - Annoin suostumukseni.
Moiselta mieheltä ei rohkene kieltää mitään.
Neuvon kuitenkin vielä miettimään.
Tunnen luonteesi, Lizzy.
Lapseni, älä tuota minulle sitä surua-
- ettet voisi kunnioittaa elämänkumppaniasi.
Onhan hän rikas, mutta tuoko hän sinulle onnen?
- Onko sinulla muita syitä vastustaa? - Ei minkäänlaista.
Onhan hän ylpeä ja penseä mies-
- mutta se ei haittaa, jos oikeasti pitäisit hänestä.
Pidänhän minä hänestä.
Minä rakastan häntä.
Hänessä ei ole väärää ylpeyttä. Hän on oikein rakastettava.
Jos vain tuntisit hänen anteliaan luonteensa.
En aina rakastanut häntä, mutta nyt rakastan mitä hellimmin.
Hän on toden totta paras tuntemani mies.
No, kultaseni, jos näin on, hän ansaitsee sinut.
Kenellekään vähäisemmälle en voisikaan sinua antaa, Lizzy.
Rakkaat ystävät, olemme kokoontuneet-
- Jumalan kasvojen ja tämän seurakunnan eteen-
- vihkimään tämän miehen ja tämän naisen-
- sekä tämän miehen ja tämän naisen pyhään avioliittoon.
Jumala asetti tuon kunniallisen säädyn ihmisen viattomuuden aikana-
- symboloimaan tuota mystistä liittoa Herran ja kirkon välillä.
Siksi siihen ei pidä astua kevytmielisesti tai irstaasti-
- ihmisen lihallisten himojen tyydyttämisen tähden-
- vaan hurskaasti, hienotunteisesti-
- harkitsevasti, vakavamielisesti ja Herran pelossa-
- ottaen huomioon syyt avioliiton säätämiselle.
Ensinnäkin se säädettiin suvunjatkamisen vuoksi.
Toiseksi, lääkkeeksi syntiä ja haureutta vastaan.
Kolmanneksi, molemminpuolisen ystävyyden, avun ja lohdun vuoksi-
- sekä vaurauden että vastoinkäymisten aikoina.
Tähän pyhään säätyyn nämä henkilöt ovat nyt tulleet vihittäviksi.
Kolme tytärtä aviossa!
Herra Bennet, Jumala on ollut meille ylen hyvä.
Siltä se näyttää.
Suomennos: Liina Härkönen www.sdimedia.com